Documente Academic
Documente Profesional
Documente Cultură
July 5,
2019
Cunoașteți și dvs toată propaganda asta în R. Moldova care spune că nu contează că ești
pro-roman sau pro-rus, nu contează că a fost ocupație sau eliberare, ce atâtea discuții
despre identitate și limba și istorie… Oamini s’ şim.
Și iaca oaminii eștia, hominizii eștia fără istorie, fără limbă, fără identitate ne vorbesc nouă
despre virtuțile identității civice. Adică despre virtuțile identității cetățenesti. Care se
presupune a fi o identitate declinată prin drepturi și libertăți publice, supremația legii și
patriotism constituțional, „necătînd” la limbă și etnie. Teoretic, n-am niciun reproș.
Practic, le răspund așa: eu nu vreau să construiesc o identitate civică comună, mai mult
decât atât – eu NU POT să construiesc o identitate civică comună, o agora, o cetate, o
cetățenie comună cu oameni care consideră ca totalitarismul eliberează, ca sclavia e
eliberare, ca în Soiuz „o fost ghini”, că-n ’92 a fost război civil între moldovenii lui Lebedi, că
politica de manipulare identitară din perioada sovietică și efectele sale sociale, politice,
culturale, lingvistice sunt o expresie națională legitimă.
1/3
Virtuțile civice nu reprezintă niște expresii superficiale, nu înseamnă o sumă nulă de poziții
și păreri: eu cred că a fost ocupație, dar altul crede că a fost eliberare, democrația noastră
civică moldovenească presupunând tolerarea senina (nu știu dacă și reciprocă) a acestor
poziții și păreri. Or pozițiile și „părerile” astea sunt moralmente exclusive.
Virtuțile civice și democratice la care ne trimit descălecătorii ăștia de nații civice au, trebuie
să aibă un conținut: nu e totuna dacă spunem că a fost ocupație sau eliberare, nu e totuna
dacă evaluăm negativ sau pozitiv regimul sovietic, nu e totuna dacă în ’92 a fost război
moldo-rus sau război civil, nu e totuna din perspectiva unei moșteniri, a unei revendicări, a
unei definiri culturale dacă spunem că se numește româna sau moldovenească limba în
care au fost expuse – după caz – cele mai prețioase sau cele mai rudimentare expresii
intelectuale, politice, literare sau artistice ale acestei comunități. Nu că în română nu pot fi
spuse și nu au fost spuse prostii. Ați înțeles.
Nu e totuna, tocmai grație acestor virtuți civice, democratice și, intuiesc, liberale în sens larg,
împărtășite de aceste mari spirite contemporane.
2/3
O societate și o piață liberă cer un minim de valori comune, un minim de încredere: cum să
nu conteze dacă ți-am dat sau nu ți-am dat, în schimbul unui produs sau al unui serviciu
care costă 10 lei, 10 lei sau 7 lei?
Păi dacă costă 10 lei, nu poți să-mi dai doar 7. Sau nu poți să umfli un preț, din deget, pentru
că „nu contează”.
3/3