Documente Academic
Documente Profesional
Documente Cultură
Împământarea
1. Generalități despre împământare
Acum, noi să pornim la drum având în vedere cele scrise despre corpurile noastre.
Discuţia despre împământare are foarte multe aspecte. Nu ştiu cum să numesc altfel
decât ezoteric un anumit aspect pe care doresc să-l scot aici în evidenţă, întrucât se
referă la structuri ale corpurilor noastre fuidice. Din nefericire, deocamdată ne
interesăm de regulă de luminiscenţa emisă de structuri, aştept cu răbdare să începem
să ne interesăm şi de structurile emitente…
De aceea invit ori de câte ori am ocazia pe cei care fac meditaţii active să se
obişnuiască să pătrundă dincolo de perdelele luminoase ale corpurilor noastre.
Înainte de a intra în subiectul nostru, să mai amintim încă un aspect care începe să se
răspândească în anii din urmă din ce în ce mai mult în mediul orăşenesc: explicaţii
detaliate din punct de vedere fzic, precum şi recomandările în această direcţie se pot
urmări în articolul cu adresa: Impamantarea cea mai mare descoperire medicala .
Efcienţa plimbării pe sol este azi binecunoscută celor care doresc o sănătate optimă
pentru derularea vieţii lor şi a celor apropiaţi. Personal nu aş numi-o chiar
împământare, rămân la exprimarea „plimbare”, căci împământarea ca fenomen este o
parte subtilă a trăirii mai aproape sau mai departe de sol. Recomand şi eu să se ţină
cont de sfaturile din acest articol, simple şi deosebit de efciente.
Mergând încă şi mai profund în analiza acestui fenomen, descoperim feluri încă şi mai
subtile prin care o asemenea conectare cu pământul acţionează asupra sănătăţii
noastre. Este important să avem în vedere faptul că trăim mai mult pe verticală,
depărtaţi de pământ, iar acest lucru dăunează mult aprovizionării cu energii de toate
felurile, de care avem nevoie fără să ştim bine acest lucru.
Să vedem în continuare ce se mai poate adăuga din studiile corporalităţii noastre
fuidice, din acest punct de vedere.
Sistemul canalelor centrale este de fapt o împletitură de mai multe canale centrale, în
principal de trei mari canale, cunoscute din literatura ezoterică orientală: la chinezi –
canalul triplu încălzitor, la indieni – canalul principal Shushumna cu două canale
principale: Ida şi Pingala. De fapt structura lor interioară este mult mai complexă, însă
în acest studiu ne interesează în principal aspectul de mai jos.
Canalul central nu se opreşte în plexul coroanei (sahasrara), aşa cum spune literatura
ezoterică indiană; bine că există însă, dăinuind de mileni, informaţii privind multe
dintre structurile corpurilor noastre fuidice, de la care putem merge azi mai departe,
în deschiderile şi folosirile noi, specifce schimbării vremurilor şi puterilor noastre
spirituale. Azi putem merge mai departe să vedem aceste lucruri, alături de multe alte
aspecte ale funcţionării tuturor structurilor noastre corporale:
Cu această ocazie vreau să precizez următoarea funcţionare: aşa cum este perceput,
canalul are la partea de sus funcţie de INTRARE a fuxurilor energo-materiale, la partea
sa de jos TOT FUNCŢIE DE INTRARE. Corpul find rotund – chiar dacă în trecutul
apropiat (dar în fnalizare) majoritar elipsoid, deci tot structură rotunjită – toate
plexurile, afate la exteriorul fecărui corp în parte (de la corpul fzic către exteriorul lui)
au funcţie de preluare a fuxurilor energo-materiale din mediul lui exterior, iar la
partea interioară au funcţie de vărsare (de eliberare) a fuxurilor energo-materiale ori
în mediul exterior, ori – în corpul dublu eteric: în canalele centrale. Corpul dublu-eteric
are această particularitate de a pătrunde aproape în totalitate corpul fzic, depăşindu-l
cu puţin doar, în timp ce celelalte corpuri înfăşoară doar corpurile de sub ele,
protejându-le, inclusiv corpul fzic, afat în ultimul strat vibraţional al întregului sistem
corporal.
Doar canalele centrale, afate în profunzimea sistemului corporal, şi în profunzimea
corpului fzic, au dublă funcţie de ALIMENTARE CU FLUXURI ENERGO-MATERIALE, ŞI NU
DE INTRARE ŞI DE IEŞIRE (alimentare şi eliberare) a fuxurilor.
Aşadar canalul principal central nu se opreşte în plexul coroanei (sahasrara) şi nici în
plexul rădăcinii (muladhara).
Canalele laterale: Ida şi Pingala preiau energii prin terminalele subplexurilor şi
canalelor corpului eteric (preluate în principal de la corpurile de vibraţie mai mare, de
de-asupra lui), precum şi din canalul central principal, care extrage energii din
interiorul pământului. Energiile purtate de ele merg către ieşirile de pe părţile laterale
ale nasului, acolo unde se afă un subplex ce se deschide foarte mult în această
perioadă de creştere a vibraţiei planetare: plexul retrocognoscibilităţii – plexul
cunoaşterii tuturor celor trăite de spirit în perioadele anterioare, care are rolul de a
susţine activitatea plexului frunţii (Ajna). Până în prezent, acest plex, al
retrocognoscibilităţii, a funcţionat sub formă de susţinere a intuiţiei umane. El
transformă treptat, dar repede, ansamblul plexurilor din regiune pentru:
– deschiderea totală a activităţii speciale a creierului în decodifcarea informaţiilor care
vin de la senzorii corpurilor fuidice;
– deschiderea în viitorul apropiat a puterilor spiritual-mentale, mai nuanţată la început,
mai lent de lucru efectiv, de creaţie efectivă materială la început, în vederea
reobişnuirii spiritului cu creşterea şi menţinerea stabilităţii în lucrări complexe de tip
mental, apoi de menţinere a stabilităţii corporale în timpul deplasării omului pe
verticală şi pe orizontală (zborul uman – dezvoltarea totală fenomenului pe care azi îl
numim levitaţie).
Spre deosebire de canalele centrale colaterale celui principal (shushumna), care sunt
proprii doar corpului dublu-eteric (sau vital), canalul principal continuă dincolo de
limitele sistemului corporal, adică dincolo de plexul coroanei (sahasrara) şi dincolo de
sub-plexul codal, afat în apropiere de plexul rădăcinii (muladhara). Amândouă în viitor
îşi vor unii energiile pentru manipularea prin voinţă – dar numai la nevoie, cu o mare
întărire a conştiinţei – a prelungirilor canalului central.
Actualmente canalul de împământare are un rol pe care îl înţelegem lent, treptat,
neputând f manipulat în mod complex, dar vom vedea ce mare rol are acest canal, cu
plexul din capătul său, despre care am discutat mai sus, nu numai în păstrarea
sănătăţii – aşa cum discutăm noi acum – ci şi în conştientizarea stabilităţii corporale
umane în activitatea de dematerializare a creaţiilor materiale umane, însoţită simultan
de împământarea materiilor rezultate din dematerializare. Vom avea în partea a 4-a
acestui studiu detalii despre această activitate.
Este necesar de punctat, dacă tot am pomenit de activitatea de împământare
materială ca proces de fnalizare a dematerializărilor, despre desfăşurarea activităţii
de creaţie materială – materializare mentală – cu sprijinul celuilalt capăt al canalului
central, cel de sus.
În creaţia materială mentală, oamenii încep să studieze o creaţie mai întâi realizând un
eşantion. Creaţia aceasta – creaţie materială eşantionară – se desfăşoară de-asupra
manşonului eteric al planetei, manşon care se termină înconjurând partea pământoasă
a planetei, la câţiva kilometri de cel mai înalt vârf planetar şi de acolo dincolo de
înălţimea locului la care poate ajunge orice vieţuitoare planetară pe cale naturală: căci
acest manşon protejează energetic (şi nu numai) partea pământoasă a planetei şi
toate vieţuitoarele subterane, terestre şi aeriene ale spaţiilor planetare.
Creaţia materială eşantionară se referă, pe scurt, la realizarea unui eşantion de
material, cuprinzând structurile necesare construcţiilor umane. Este un studiu parţial
de lucru, pentru elementele de care omul nu este foarte sigur în creaţia sa, pe care îl
execută dincolo de matricea eterică locală, pentru a nu deranja alţi semeni şi orice
altă vieţuitoare planetară.
Numai şi din studiul acestui fel de creaţie ne putem da seama cât de evoluată a fost în
străvechimi omenirea din orice punct de vedere şi mai ales din punctul de vedere al
protecţiei biostemului planetar, cu infnită grijiă pentru respectarea creaţiei semenilor:
şi nu numai, după cum vom vedea.
În această activitate, omul se sprijinea, aşadar, pe partea de sus a canalului central
pentru materializare şi pe partea de jos a canalului pentru împământarea elementelor
rezultate din dematerializarea creaţiei sale, după ce aceasta îşi împlinea rostul şi omul
nu mai avea nevoie de ea. Se oferea astfel pământului, planetei, materialul folosit:
adică fuxurile energo-materiale preluate menatl din împrejurimile planetei, din
fuxurile circulante în mediul planetar, adică cele care puteau f folosite de planeta
însăşi în timp ce omul îşi realiza şi îşi folosea creaţia sa materială. Omul reda astfel
planetei materialul depunându-l direct acolo unde ar f stat de drept dacă nu-l prelua
el din aerul planetar.
Să vedem acum alte detalii ale corporalităţii noastre, aşa cum îl avem mulţi dintre noi
acum, aşa cum va arăta el pentru toată lumea, în viitorul foarte apropiat.
Legendă:
1. Plexul coroanei (sahasrara);
2. Plexul rădăcinii (muladhara);
3. Plexul central partea ventrală (manipura ventrală);
4. Plexul central partea dorsală (manipura dorsală);
5. Canalele centrale de captare şi circulaţie a fuxurilor energo-materiale până în
centrul sistemului corporal uman cu corp fzic de manifestare: canalele
multistratifcate interior – Ida, Pingala şi canalul principal Shushumna;
6. Canal structural care porneşte din plexul frunţii (Ajna): “Şarpele frunţii” care apare
hiperdezvoltat în bazoreliefurile antice egiptene;
7. Canal structural de acelaşi fel cu canalul central Shushumna, pe direcţia plexului
coroanei (sahasrara), afat în prelungirea acestuia dincolo de structurile ultimului corp
fuidic al omului: ori corpul dumnezeiesc (sau atmic), ori corpul enesic, ori corpul
supraenesic. Este structura de ancorare cosmică a spiritului întrupat; caracteristici ale
funcţionării sale vor f detaliate în continuare;
8. Canal structural de acelaşi fel cu canalul shushumna, afat în prelungirea acestuia,
înafara sistemului corporal, în partea de jos, pe direcţia plexului rădăcinii (chakra
Muladhara), dincolo de ultimul corp fuidic al omului. Este structura de ancorare
planetară a spiritului întrupat; caracteristici ale funcţionării sale vor f detaliate în
continuare.
Să avem în vedere faptul că numai plexurile de pe corpul dublu-eteric (sau vital) sunt
cele cunoscute prin denumiri în limba sanscrită: Muladhara, Swadisthana, Manipura,
Anahata, Vishuddha, Ajna, Sahasrara. Plexurile centrale sunt numirile plexurilor având
la bază: Sahasrara şi Muladhara, precum şi Manipura cu dublă ieşire dorso-ventrală.
Când discutăm despre structurile de ancorare universică şi de ancorare planetară (sus
şi jos sau cap-picioare), avem în vedere structurile pahar în pahar afate de-asupra
acestor plexuri de pe corpul dublu-eteric (vital). Vom detalia în continuare.
Sunt multe lucruri despre care se poate discuta aici referitor la plexurile corpurilor
noastre fuidice. Atrag atenţia cu acest prilej, spre a refecta asupra cunoaşterii
generale şi în detaliu a lumii în care trăim, cunoaştere pe care de multe ori o
desconsiderăm: crucea general-creştină şi semnul crucii creştine simbolizează
cunoaşterea canalelor centrale, împreună cu întărirea energetică pe linia inimă-mâini:
inima – motorul corpului omenesc, împreună cu mâinile folosite în lucrările care stau la
baza învăţăturilor noastre din această perioadă planetară.
De asemenea, privind chiar imaginea structurilor de acest fel ale corpurilor noastre
fuidice, să facem comparaţie cu Crucea Malteză: să conştientizăm aşadar felul în care
se perpetuează cunoaşterile umane de-a lungul perioadelor de mare difcultate ale
omenirii.
4. O PRIMĂ CONCLUZIE…
Extensia canalului central către pământ are o foarte mare importanţă – mai ales în
zilele noastre – în perioada de joasă vibraţie planetară. Canalul realizează de fapt
această împământare, necesarul este ca acest canal să ne fe cât mai aproape de
pământ: să fm noi, oamenii, cu… picioarele pe pământ. Deocamdată nu am ajuns la
puterea de a ne manipula prin voinţă acest canal, chiar dacă în meditaţiile noastre
active – pentru cine le face – nu îl putem lungi cu adevărat; dar este bine să ştim că
cel puţin facem acest exerciţiu până când puterile ne vor creşte, vom f pregătiţi să
vedem că se fac oarece modifcări, percepându-le clar, chiar dacă vor f foarte mici la
început. A ne scălda în ideea că putem să facem asta peste zi, ca un miracol, ca pe o
„minune” dumnezeiască, crezându-ne imediat Dumnezei, atunci când ne imaginăm că
ceva, o energie, coboară din plexurile noastre lombare, doar pentru că energiile noi ne
permit acest lucru – asta da, este o iluzie după părerea mea. Energiile acţionează
treptat asupra noastră ; pentru o astfel de acţiune lentă au şi fost aduse parţial şi
treptat în avans, aşa cum am tot discutat până acum: pentru ca trecerea să fe încă şi
mai lentă decât dacă ajungerea energiilor noi ar f venit deodată, în decurs de doar
100 de ani, strivindu-ne conştienţa de zi cu zi, luptându-ne încă şi mai crunt pentru
ceva ce nu era încă – şi nu este încă – în obişnuinţa multora dintre oameni.
Tocmai de aceea nici nu poate f vorba despre o schimbare radicală la fnele acestui
an, care nu poate ţine nici de transformarea soarelui într-un alt fel de stea (cei care
cunosc legile fzicii, foarte reale în partea pe care o aprofundăm azi, acum, aici), nici
de presupusa transformare a planetei Jupiter în al doilea soare (literatura SF ajunsă la
nivelul de mase conform scrierilor din anii ’70 – ’80 ale lui Arthur C. Clarke, seria
Odiseilor sale Spaţiale). Vom trăi şi vom vedea cu ochii noştri ce înseamnă să f ignorat
cunoaşterea fzică – măcar şi atât cât este ea, pentru a gândi cu toţii asupra
aspectelor sale, fără teamă sau iluzii deşarte…
Aşadar nu putem încă manipula acest canal de împământare, însă putem să fm cât
mai aproape de scoarţa pământoasă a planetei, pentru ca partea de jos a oului/sferei
fuidice a sistemului nostru corporal să aibă posibilitatea pătrunderii în interiorul
planetei.
La vremea cuvenită vom discuta mult despre această reprezentare, care reprezintă
mult mai multe elemente de cunoaştere corporală subtilă, specifce corpurilor de tip
toltec, a treia adevărată rasă omenească: conform corporalităţii fuidice: de tip atlant,
de tip lemurian şi de tip metis între atlant şi lemurian: toltec (toltlec la origine).