Documente Academic
Documente Profesional
Documente Cultură
Curs de Parapsihologie Educationalapsihologie PDF
Curs de Parapsihologie Educationalapsihologie PDF
Conţinuturi:
1.Statutul şi rolul cercetării educaţionale. Tipuri de cercetări
2.Etape şi acţiuni întreprinse în cercetările pedagogice
3.Realizarea eşantionării într-o cercetare pedagogică
4.Metodologia cercetării pedagogice
4.1.Metode de colectare a datelor
4.2.Metode de măsurare, prelucrare şi interpretare a datelor
5.Inovaţia în învăţământ
6.Profilul de competenţă al profesorului cercetător
7.Proiectul de cercetare pedagogică
8.Evaluarea cercetărilor ştiinţifice
1
1. Statutul şi rolul cercetării educaţionale. Tipuri de cercetări
3
şi experienţe, corectări, completări, conturare de noi deschideri şi dezvoltări etc;
Să fie continuă, să reprezinte un demers continuu realizat pe tot parcursul proiectării,
organizării, desfăşurării, finalizării şi valorificării cercetării, pentru ca cercetătorul să fie la
curent cu noile achiziţii din domeniu, precum şi cu noile prevederi ale documentelor
curriculare şi să poată inventaria aspectele rezolvate şi pe cele care nu au fost rezolvate
mulţumitor.
d) Formularea ipotezelor cercetării - Ipoteza reprezintă o supoziţie de la care porneşte
cercetătorul şi pe care doreşte să o confirme la finele cercetării. Ea implică întotdeauna întrebarea,
problema la care se caută răspunsul sau rezolvarea prin cercetare a ceea ce urmează să se desfăşoare.
De regulă ipoteza conţine mai multe posibilităţi de a răspunde la acea întrebare sau de a rezolva
problema.
În elaborarea ipotezelor trebuie să se ţină cont de o serie de condiţii. Se recomandă ca ipoteza:
să fie operaţională;
să anticipeze soluţia sau soluţiile;
să fie corect formulată şi să se bazeze pe date reale;
să dirijeze procesul de cercetare;
să poată fi completată pe parcursul cercetării;
să fie verificabilă în procesul educaţional;
să poată fi confirmată prin cercetare.
Ipoteza, odată confirmată, poate fi generalizată, la nivelul teoriei şi al practicii educative. Cu alte
cuvinte, noile date la care s-a ajuns în urma unei cercetări pot sugera noi ipoteze pe baza cărora se pot iniţia
alte cercetări. Pe parcursul desfăşurării unei cercetări pedagogice ce confruntă două ipoteze: ipoteza
specifică şi ipoteza nulă.
Ipoteza specifică subliniază ideea că toate modificările ce se produc, cât şi diferenţele
înregistrate la sfârşit se datorează factorului experimental controlat de către cercetător.
Ipoteza nulă este o variantă în care variabila dependentă este determinată de factori aleatori,
întâmplători (intervenţia hazardului). Cu alte cuvinte, se admite, într-un demers investigativ și ideea
că diferenţele obţinute în experiment să aibă loc numai pe baza „legilor întâmplării” (care sunt legi de
probabilitate bine studiate). Ipoteza nulă este ipoteză statistică, fiind admisă sau respinsă pe bază de
calcul statistic. Dacă ipoteza nulă se admite, înseamnă că ipoteza specifică este infirmată şi deci,
cercetarea nu-şi mai poate atinge scopul.
e) Precizarea obiectivelor cercetării - cercetătorul va specifica ce aşteaptă la finele cercetării,
va anticipa rezultatul cercetării întreprinse. Obiectivele trebuie să fie clare, pe cât posibil observabile şi
măsurabile.
În ceea ce priveşte obiectivele cercetării, literatura de specialitate ne oferă multe sugestii.
Printre acestea putem menționa:
este necesar să se formuleze obiective realiste, care să poată fi atinse;
o cercetare ştiinţifică nu poate să fie „încărcată” cu un număr exagerat de mare de obiective, căci
devine din nou nerealistă;
obiectivele unei cercetări sunt formulate în urma unui cumul de observaţii, reflecții și
metareflecții.
f) Stabilirea metodologiei de cercetare - în această etapă, cercetătorul alege metodele specifice
de cercetare pe care le va utiliza în vederea culegerii unei cantităţi suficiente de date concrete, a căror
analiză şi interpretare ulterioară să poată conduce la răspunsuri sau soluţii ştiinţifice, la concluzii
viabile. În cadrul unei cercetări se pot folosi concomitent mai multe metode de investigaţie.
Alte aspecte care trebuie avute în vedere: :
- stabilirea perioadei de cercetare;
- precizarea locului cercetării;
- delimitarea eşantionului de subiecţi; acesta trebuie să fie reprezentativ pentru a da posibilitatea
de generalizare;
- fixarea grupului sau claselor experimentale și a grupului ma rtor;
- caracterizarea subiecților cuprinși în cercetare (vârstă, sex, nivel de instrucție etc);
- stabilirea eșantionului de conținut (discipline de învăţământ/ temele vizate în cercetare).
4
g) Întocmirea proiectului de cercetare - sintetizează etapele pregătite anterior.
h) Desfășurarea cercetării – presupune realizarea demersurilor în scopul verificării ipotezelor,
presupune înregistrarea, colectarea datelor. Menționăm că pe parcursul desfăşurării cercetării, se pot
ivi situaţii care să conducă la revizuirea sau chiar schimbarea unor ipoteze, la reformularea unor
condiţii parţiale sau chiar la schimbări în desfăşurarea experimentului.
i) Prelucrarea și interpretarea datelor - datele colectate vor fi ordonate, clasificate,
sistematizate şi corelate în vederea obţinerii unor concluzii parţiale sau finale. Se pot utiliza tehnici
matematico-statistice, probabilistice şi diferite tipuri de reprezentări grafice.
j) Elaborarea concluziilor cercetării - Concluziile se deduc din analiza datelor şi a rezultatelor
obţinute, susţinute şi de teoriile existente până la acel moment în pedagogie.
k) Valorificarea cercetării - Activitatea desfăşurată de cercetător pe parcursul proiectării,
derulării şi finalizării investigaţiilor, concluziile finale ale acestora pot fi valorificate în mai multe
forme, respectiv prin elaborarea de: rapoarte de cercetare, referate, protocoale, comunicări la
simpozioane ştiinţifice şi la diferite activităţi metodice ale profesorilor, studii sau articole în reviste de
specialitate, lucrări metodico-ştiinţifice pentru obţinerea gradului didactic I, teze de doctorat, cărţi etc.
Toate aceste lucrări sunt puse în valoare în activitatea practică efectivă, contribuind prin feedback-ul
astfel obţinut, la formularea de noi concluzii şi generalizări menite să amelioreze şi să inoveze practica
educaţională.
l) Introducerea soluțiilor identificate în urma cercetării în practica educativă - finalitatea
unei cercetări o reprezintă optimizarea activității educaționale. În urma popularizării rezultatelor
pozitive ale cercetării pedagogice, acestea urmează a fi introduse în practicile educative. „O cercetare
pedagogică se consideră încheiată în momentul în care experiența practică inovatoare dobândită se
aplică în practica educativă efectivă și se gerealizează” (Bocoș, 2003, p. 54).
Sub. 1 2 3 4 5 6
1
2
3
4
5
6
Ab
Va
Rb
Vr
Is
Figura nr. 1: Matricea sociometrică
Ab- alegeri brute; Va- valoarea alegerilor; Rb- respingeri brute;
10
Vr- valoarea respingerilor; Is- indice de status
Indicii ce pot fi calculați pe baza matricei sociometrice sunt: statutul sociometric/scorul
sociometric: numărul de alegeri primite de la fiecare subiect N/M-1 (N= numărul de alegeri primite, M =
numărul de subiecti). Cei cu statut sociometric ridicat sunt lideri. Cei cu statut sociometric scăzut sunt
izolați; Expansiunea afectivă: suma alegerilor realizate. Datele obţinute în urma întocmirii matricei
sociometrice şi a calculării indicilor mai sus prezentaţi sunt transpuse în sociograme.
Sociogramele redau grafic relațiile dintre membrii grupului Ele pot fi: individuale: indică totalitatea
relațiilor unui individ cu restul; colective: cu redarea relațiilor unui individ la nivelul întregului grup.
IZOLAŢI
POPULARI
FOARTE POPULARI
LIDER
Datele oferite de această metodă pot fi utilizate pentru constatarea cauzelor izolării sau
respingerii, pentru acordarea unei atenții crescute elevilor respinși sau izolați.
Metodele sociometrice nu trebuie absolutizate în studiul grupurilor educaționale; ele redau
structura, poziția indivizilor în grup așa cum se prezintă ea la un moment dat, dar nu ne dezvăluie
cauzele, natura, evoluția ulterioară a relațiilor din grup.
Se recomandă corelarea datelor obținute prin testarea soci ometrică cu cele obținute prin alte
metode.
11
Chestionarul - presupune o succesiune de întrebări adresate în scris
(ancheta pe subiecţilor;
bază de...) - este focalizată pe o anumită temă şi urmăreşte
anumite obiective;
- datele obţinute se pot interpreta calitativ şi
cantitativ;
- se pot utiliza întrebări închise, deschise, cu
răspunsuri la alegere
Testul - este o probă standardizată care se bazează pe un
barem (etalon) şi are un mare grad de fidelitate în
măsurarea a ceea ce tinde să măsoare.
Analiza - de exemplu: planuri de învăţământ, programe
documentelor analitice, manuale, regulamente, rapoarte, procese
şcolare verbale, foi matricole, fişe psihopedagogice, referate
etc.
Analiza - de exemplu: lucrări de control, teze, desene ale
produselor elevilor, proiecte realizate de aceştia, instalaţii,
activităţii aparte construite de ei, alte creaţii: poezii,
compuneri, eseuri, referate, revista şcolii
Experimentul - metodă fundamentală în orice tip de cercetare;
- presupune introducerea unei (unor) variabile
independente în anumite condiţii (variabile
intermediare) şi urmărirea efectelor variabilei
independente, adică urmărirea variabilelor
dependente;
- etape: pretest, test (experimentul propriu-zis), posttest,
retest;
- în final, se compară rezultatele obţinute în posttest şi
retest cu cele din pretest (la cele două eşantioane:
experimental şi de control sau martor)
Testul - este alcătuit dintr-o suită de întrebări care îl
sociometric determină pe chestionat să îşi exprime preferinţele
sau respingerile (social afective) în grupul clasă
Datele obţinute în urma aplicării diferitelor metode de colectare urmează a fi măsurate, prelucrate
şi prezentate într-o formă accesibilă, sintetică şi relevantă.
12
numărul lor.
Mediana (Me) este acea valoare care împarte şirul de măsuri în două grupe egale sau, mai
precis, indică punctul deasupra şi dedesubtul căruia se situează 50% din totalitatea mărimilor.
Pentru a afla mediana este necesar ca în prealabil şirul de valori să fie aranjat în ordine
crescătoare sau descrescătoare. Locul pe care îl ocupă mediana într-un şir ordonat se poate
determina cu ajutorul formulei: (N+1)/2, unde N = nr. mărimilor individuale. Dacă şirul este
par, locul medianei se va plasa între două valori; vom face media aritmetică şi vom obţine
mediana.
Modulul (Mo) este valoarea cu frecvenţa cea mai mare dintr-un şir de date. În cazul datelor
grupate, modulul este intervalul care cuprinde cei mai mulţi subiecţi, mai precis este valoarea
centrală a acestui interval.
b) indici de variabilitate (sau abateri de la tendinţa centrală) – aceşti indici scot în evidenţă felul
în care se repartizează diversele valori în jurul valorii reprezentative;
c) indicii de corelaţie surprind relaţiile dintre două serii de mărimi înregistrate pe acelaşi
eşantion. Corelaţia se realizează între şiruri paralele de măsurători efectuate asupra aceluiaşi
eşantion, corespunzătoare unor caracteristici diferite.
Oricare ar fi metodele aplicate de cercetător, ele „se utilizează în sistem și se asociază
permanent cu reflecția asupra celor const atate. Pentru surprinderea unei imagini de ansamblu asupra
fenomenelor și proceselor studiate, rezultatele se vor corobora, iar metodele, cât mai diverse, vor fi
tratate drept complementare (Maciuc, 2006).
În domeniul învăţământului rezultatele cercetărilor determină inovații pedagogice, la nivel
teoretic și acțional, cu alte cuvinte se ajunge la schimbări privind sistemul de organizare, programele,
manualele şcolare şi metodele de învăţământ, schimbări referitoare la relaţiile interpersonale ș.a.
4. Plecând de la afirmația „Testul este o probă standardizată care include o serie de probe
elaborate în vederea înregistrării unui proces psihic, a unei reacții particulare într -un context
specific”, argumentați importanța testului în realizarea cercetărilor în domeniul educației și
personalității.
5. Inovaţia în învăţământ
Figura nr. 3. Relația cercetare pedagogică - proiect de cercetare (apud Ștefan, în Joița, 2006, p. 53)
Întocmirea unui proiect de cercetare presupune respectarea următoarei structuri (Joița, 2003, p.
49):
a) Prezentarea problemei cercetate: definire, importanţă, actualitate teoretică şi practică, scopul
urmărit, motivaţia alegerii temei;
b) Documentare. Stadiul abordării problemei în literatura de specialitate): aspecte rezolvate,
aspecte nesoluţionate satisfăcător, conturarea poziţiei personale faţă de acestea;
c) Formularea ipotezei generale şi a ipotezelor particulare: anticiparea unor soluţii în
rezolvarea problemei cercetate;
d) Stabilirea obiectivelor cercetării: se precizează ceea ce se urmărește în cercetare ;
e) Conturarea metodologiei cercetării:
stabilirea locului şi a duratei cercetării;
stabilirea eşantioanelor de subiecți (experimentale şi de control), dar și a eșantionului de
conținut;
stabilirea etapelor cercetării;
opţiunea pentru anumite metode de cercetare:
- metode pentru acumularea datelor: observaţia sistematică; experimentul, convorbirea,
ancheta pe bază de chestionar, testul, analiza documentelor şcolare, analiza produselor
activităţii elevilor etc;
- metode de măsurare a datelor cercetării: numărarea, clasificarea, compararea etc
- metode de organizare, prezentare și prelucrare matematico-statistică a datelor obţinute:
16
indici statistici, coeficienţi de corelaţie etc
f) Aprecierea modalităţilor de verificare (posttest) a rezultatelor, de valorificare a cercetării
(cui se adresează, modalităţi de finalizare).
Prezentăm în continuare câteva cerințe/exigențe la car e un cercetător trebuie să se raporteze:
a) În ceea ce priveste delimitarea temei/problemei de cercetat, amintim câteva condiţii (după
Joiţa, 2003; Bocoș, 2003):
să fie de actualitate pentru domeniul educaţional, să se înscrie în priorităţile teoriei și/sau practicii
educaţionale din perioada respectivă;
să sesizeze situaţii problematice, disfuncţionalităţi;
să fie relevante/semnificative, respectiv de interes general, să îi intereseze și pe alţi cercetători
profesioniști teoreticieni și/sau practicieni, prec um și pe cadrele didactice de la difer ite
niveluri de învăţământ, iar abordarea lor să le fie utilă acestora;
să fie, într-o anumită măsură, originală, respectiv să conducă la contribuţii noi, personale, ale
cercetătorului;
să întrevadă soluţii de optimizare, ameliorare, clarificare;
să fie verificabile în realitatea diversificată a educaţiei;
să evite falsele probleme sau imitaţia;
să dispună de o explicitare și fundamentare teoretică sufic ient de solidă și argumentată, care să
îi permită cercetătorului să realizeze corelaţii cu alte aspecte, cu problematici mai ample etc.,
astfel încât, orizontul cercetat să fie suficient de extins;
să vizeze una dintre finalităţile cercetării pedagogice: descrierea, explicarea, modelarea,
clarificarea, ameliorarea, optimizarea sau prospectarea activităţii instructiv-educative;
să contribuie cu adevărat, în mod real, la dezvoltarea teoriei și/sau practicii educaţionale, la
soluţionarea problemelor identificate în realitatea educaţională;
să solicite spiritul critic și pe cel de observaţie.
b) În ceea ce privește stabilirea scopului și a obiectivelor cercetării, subliniem câteva exigenţe
de care cercetătorul trebuie să ţină cont în formularea obiectivelor unei cercetări (după Joiţa,
2000, pp. 201-202):
să fie clar, corect formulate, fără exprimări redundante sau ambigue;
să nu se confunde cu obiectivele, scopurile predării-învăţării unei discipline prezente în
programa scolară, în proiectele de lecţii;
să detalieze aspectele verificabile ale ipotezei formulate, ce măsuri metodice vor fi introduse
în practica educaţională;
să delimiteze sarcinile efective ale cercetării, pentru verificarea succesivă a aspectelor ipotezei
(acele rezultate din partea a doua a formulării ipotezei: „… dacă aș introduce măsur ile…”);
să fie alese doar acele obiective care pot fi demonstrate apoi cu date concrete de la o clasă,
care clarifică și marchează o contribuţie metodică și care explică, argumentează, elucide ază
ipoteza formulată (este un proces similar celui constatat în selecţia obiectivelor operaţionale
ale unei lecţii);
să se insiste pe formularea lor adecvată, căci ele devin direcţii ale cercetării.
Deşi literatura destinată evaluării cercetărilor ştiinţifice nu este prea bogată, s-au elaborat totuşi
17
criterii care vizează, în principal:
corectitudinea cadrului teoretic al cercetării;
calitatea analizei conceptuale şi definirea domeniului cercetat;
adecvarea metodelor, tehnicilor şi instrumentelor de lucru la specificul obiectului studiat şi la
caracteristicile populaţiei investigate;
validitatea şi fidelitatea instrumentelor de măsurare;
gradul de reprezentativitate a populaţiei studiate;
gradul de favorabilitate a condiţiilor de desfăşurare a cercetărilor pentru asigurarea
obiectivităţii;
calitatea prelucrării, analizei şi interpretării informaţiilor;
maniera de construcţie teoretică.
Evaluarea cadrului teoretic şi metodologic se realizează pe baza următorilor indicatori (primii
patru vizează cadrul teoretic, iar următorii, cel metodologic):
a) definirea corespunzătoare a conceptelor sau fundamentarea ştiinţifică a acestora;
b) operaţionalizarea conceptelor astfel încât să aducă în prim-plan indicatori măsurabili şi
relevanţi;
c) formularea ipotezelor de așa manieră încât să constituie un model explicativ convingător şi să
poată fi testabile;
d) determinarea importanţei şi activităţii temei de cercetare;
e) alegerea metodelor şi a tehnicilor de cercetare în acord cu specificul domeniului studiat şi cu
obiectivele urmărite;
f) elaborarea instrumentelor de lucru în acord cu conţinutul temei şi cu definirea operaţională a
conceptelor;
g) adecvarea instrumentelor de cercetare la caracteristicile populaţiei studiate;
h) evaluarea măsurătorilor făcute.
Evaluarea gradului de validitate şi fidelitate:
a) analiza validităţii stabileşte dacă modul de lucru şi instrumentele utilizate surprind ceea ce ne-
am propus. Există următoarele tipuri de validitate:
- validitate de conţinut (internă) – vizează gradul în care indicatorii măsoară ceea ce se
presupune că se măsoară;
- validitate predictivă (externă) – urmăreşte gradul în care măsurătorile efectuate permit
observarea relaţiilor cu alte măsurători, cât şi posibilitatea de prognoză a fenomenelor studiate;
- validitate de construct – se referă la factorii explicativi ai unui anumit rezultat obţinut prin
măsurare. Măsura acestui tip de validitate este dată de maniera de corelaţie între variabilele
studiate;
b) analiza fidelităţii vizează gradul de încredere şi de stabilitate ale instrumentelor de lucru.
Gradul de fidelitate este dat de măsura în care, prin măsurătorile efectuate, reuşim să obţinem
valorile adevărate ce caracterizează manifestarea unui fenomen sau fapt social
Bibliografie:
Agabrian, M. (2004). Cercetarea calitativă a socialului. Design și performare. Iași: Editura
Institutul European
Bocoş, M. (2003). Teoria şi practica cercetării pedagogice. Cluj-Napoca: Editura Casa Cărţii
de Ştiinţă
Bocoș, M. - Suport de curs pentru anul II, specializările "Pedagogie" și "Pedagogia
învăţământului primar şi preşcolar" (http://www.scribd.com/doc/45191152/Suport-de-Curs-
Metodologia-Cercetarii-Pedagogice-1)
18
Chelcea, S. (2001). Metodologia cercetării sociologice: metode cantitative şi calitative.
Bucureşti: Editura Economică
Drăgan, I., Nicola, I. (1993). Cercetarea psihopedagogică. Târgu Mureş: Editura Tipomureş
Iluţ, P. (1997). Abordarea calitativă a socioumanului, Iași: Polirom,
Ionel, V. (2004). Fundamentele pedagogiei. Craiova: Editura Universitaria
Ionescu, M. (2003). Instrucţie şi educaţie. Paradigme, strategii, orientări, modele. Cluj-
Napoca: Garamond SRL
Joiţa, E. (2000). Management educaţional. Profesorul - manager: roluri şi metodologie. Iaşi:
Editura Polirom
Joiţa, E. (coord.). (2003). Pedagogie – Educaţie şi curriculum. Craiova: Editura Universitaria
Joiţa, E. (2006). Pregătirea pedagogică a studenților - sarcini și instrumente de învățare
independentă, constructivistă.Pedagogie. Managementul clasei de elevi. Craiova: Editura
Universitaria
Joiţa, E. (coord). (2007). Formarea pedagogică a profesorului. Instrumente de învăţare cognitiv-
constructivistă. Bucureşti: Editura Didactică şi Pedagogică
Macavei, E. (1997). Pedagogie. Bucureşti: Editura Didactică şi Pedagogică, R.A.
Maciuc, I., (2006). Pedagogie. Repere ale instruirii. Craiova: Editura Sitech
Maciuc, I. (2007). Clasic şi modern în pedagogia actuală. Tratat. Craiova: Editura Sitech
Maciuc, I. - Anexe curs - Cercetarea educațională. Curs – sinteză, ghid practic, propuneri de
lectură (http://cis01.ucv. ro/DPPD/anexe_curs_metodologia_cercetarii_educationale_IM.pdf)
McNeil, P. (1992). ResearchMetods. Londra: Routledge
Mogonea, F.R. (2010). Dificultăţile de învăţare în context şcolar. Craiova: Editura
Universitaria
Mogonea, F. (2013). Fundamentele pedagogiei. Teoria și metodologia curriculumului . Sinteze
teoretice și instrumente aplicative pentru formarea profesorilor. Craiova: Editura
Universitaria
Mucchielli, A. (coord.). (2002). Dicţionar al metodelor calitative în ştiinţele umane şi sociale.
Iaşi: Editura Polirom
Muster, D. (1985). Metodologia cercetării în educaţie şi învăţământ. Bucureşti: Editura Litera
Novak, A. (1988). Ghid statistic pentru cercetările din educație si învatamânt. Bucuresti: Ed.
Litera
Noveanu, E. (1995). Metodologia cercetării experimentale. Curs introductiv. Bucureşti:
Universitatea din Bucureşti, Facultatea de Sociologie, Psihologie, Pedagogie
Radu, I. (coord). (1993). Metodologia psihologică şi analiza datelor. Cluj-Napoca: Editura
Sincron
Rateau, P. (2004). Metodele şi statisticile experimentale în ştiinţele umane. Iaşi: Editura
Polirom
Rotariu, T., Iluţ, P. (1997). Ancheta sociologică şi sondajul de opinie. Teorie şi practică, Iaşi:
Polirom
Rotariu, T. (1999). Metode statistice aplicate în ştiinţele sociale. Iaşi: Editura Polirom
Sava, F. (2004). Analiza datelor în cercetarea psihologică. Metode statistice complementare.
Cluj-Napoca: Editura ASCR
Yin, R. K. (2002). Case Study Research, Design and Methods, 3rd ed. Newbury Park: Sage
Publications
19