Documente Academic
Documente Profesional
Documente Cultură
Referat
La disciplina drept
Filiația adoptivă
Studentul:Răileanu Dina
Grupa:MI31Z
Verifică:
Cuprins
1. Generalități cu privire la instituția adopției...................................................................................................3
1.1 Definiţia şi sensurile noţiunii de adoptie.................................................................................................4
1.2 Felurile adopţiei.......................................................................................................................................5
1.3 Procedura adopţiei trebuie să respecte în mod obligatoriu următoarele principii:.................................6
2. CONDIŢIILE ÎNCHEIERII ADOPŢIEI..................................................................................................................7
2.1Condiţiile de fond ale adopţiei.................................................................................................................7
2.2 Obținerea statutului de adoptatori.........................................................................................................8
2.2 Interdicţii referitoare la adopţia copiilor.................................................................................................9
2.3 Condiţiile de formă se referă la următoarele........................................................................................10
3. EFECTELE ADOPŢIEI...................................................................................................................................12
4. DESFACEREA ŞI DESFIINŢAREA ADOPŢIEI..................................................................................................15
4.1 Adopția declarată nulă..........................................................................................................................15
4.2 Efectele încetării adopţiei..........................................................................................................16
Bibliografie:.....................................................................................................................................................23
2
1. Generalități cu privire la instituția adopției
Filiația este legătură de rudenie între copii și părinți, descendență și dorința omului de a avea
urmași este una mare și firească. În cazurile cand această dorință nu poate fi realizată pe cale
naturală,legiuitorul reglementează formele alternative de filiație, una dintre ele fiind adopția.
Înfierea, adopția sau luarea de suflet a unui copil, face parte din bunele tradiții ale neamului
nostru de ocrotire a copiilor rămași fără părinți.
Din analiza lucrărilor de specialitate constatăm că, instituția adoptiei este una străveche,
cunoscută încă din epoca antică practic la toate popoarele". În dreptul roman, adopția era
cunoscută ca fiind mijlocul prin care persoanele fără descendenti, puteau primi în familia sa
copii care dobândeau astfel numele adoptatorului, continuau cultul strămoşilor şi veneau la
succesiune ca şi un copil din căsătorie!
Societatea sclavagistă romană recunoştea două forme ale adopției pe care le și reglementa
juridic: adopțiunea şi adrogațiunea'. Astfel:
Adopțiunea (adoptio) - adopția unei persoane dependente (alieni iuris), a unui fiu de
familie:
Adrogațiunea (adrogatio) - adopția unei persoane independente (sui iuris), a unui pater
familias, care astfel devenea alieni iuris, erau deopotrivă folosite frecvent pentru ca
cetățeanul roman necăsătorit sau căsătorit dar fără copii să-și poată alege o persoană care
să poarte numele, să-l moştenească şi săi continue cultul domestic.
În ţările românești, adopția s-a păstrat în decursul întregului ev mediu, fiind frecvent
folosită în practică în scopuri familiale şi sociale.
În societățile burgheze adopția a devenit una dintre cele mai controversate instituții
juridice. Astfel, Codul civil francez, a dat o reglementare restrictivă adopțiunii", aceasta fiind
considerată ca fiind un contract între adoptat și adoptator, încheiat cu scopul de a oferi consolare
familiilor care nu aveau copii şi care producea efecte in ceea ce priveşte numele,
de întreţinere şi moştenire, fără insă ca adoptatul să iasă din familia sa de origine și să
intre în familia adoptatorului, ci în scop strict succesoral, ca adoptatul să-l moştenească pe
adoptator. Din reglementarea Codului civil francez rezulta că, adoptatul putea fi numai o
persoană majoră, de vreme ce, scopul adoptiei nu era scoaterea adoptatului din familia firească
scopul ca adoptatul să-l moştenească pe adoptator.
pentru a fi încredințat adoptatorului spre creştere şi pregătirea pentru viață.
În perioada socialistă, adopția a fost reglementată practic de către toate codurile familiei
ale țărilor din acest lagăr. Toate aceste acte normative reglementau adopția, iar unele mai
reglementează şi în prezent, ca o instituție destinată a înlocui la nevoie ocrotirea părintească și a
contribui astfel, în mod implicit, la rezolvarea problemei sociale și a creşterii, educării şi
formării tinerei generații pentru viață".
Pe teritoriul actualei Republici Moldova, în perioada sovietică, un timp a fost aplicată
3
legislația Ucrainei“, după care, adopția a fost reglementată prin dispozițiile Codului căsătoriei și
adopţiei.
a) Act juridic
b) Raport juridic
c) Instituție juridică
d) Formă (măsură) specială de protecție a drepturilor copilului
e) Dreptul fundamental recunoscut copilului lipsit, temporar sau
permanent, de ocrotire părințior săi sau care, pentru
protejareaintereselor sale nu poate fi lăsat în grija acestora
f) Starea juridică a copilului adoptat și a persoanei care adoptă
Termenul adopția
a) Ca act juridic, adopția evocă acordul de voință al persoanelor care trebuie să consimtă la
aceasta, accord care, prin încuviințarea instanței judecătorești, dă naștere la raportul
juridic de adopție și la rudenia civilă prevăzută de lege. Acest act juridic, în opinia
autorilor, are o natură complex, regăsindu-se coespunzător , elemente ale actului juridic
civil, administrative și judiciar. De fapt, calificarea adopției drept operaține juridică
evocă această natură complex
4
b) Ca raport juridic, adopția reprezintă operațiunea juridică prin care se naște legătura de
rudenie dintre adoptat și descendenții săi, pe de o parte, și rudele acestuia pe de altă
parte
Scopul adopţiei.
Structura
Adopția presupune îndeplinirea a trei categorii de activități, respectiv:
1) actele juridice ale persoanelor chemate să-și exprime consimțământul în vederea
adopției; 2) actele autorităților abilitate în domeniu;
3) încuviințarea adopției de către instanța de judecată.
Fiecare dintre acestea este esențială pentru adopție.
7
2. CONDIŢIILE ÎNCHEIERII ADOPŢIEI
Persoana poate fi adoptată doar pînă la împlinirea vîrstei de 18 ani. Persoana care a
dobîndit capacitate deplină de exerciţiu pînă la vîrsta de 18 ani poate fi adoptată numai în cazul în
care adoptator este persoana sau familia care a crescut-o, dacă a convieţuit cu acestea nu mai puţin
de 3 ani pînă la depunerea cererii de adopţie.
Separarea fraţilor prin adopţie, precum şi adopţia acestora de către persoane sau familii
diferite sînt interzise, cu excepţia cazurilor cînd această cerinţă contravine interesului superior al
copilului.
Oportunitatea separării fraţilor prin adopţie naţională sau internaţională se examinează de către
Consiliul Consultativ pentru Adopţii în baza criteriilor, procedurilor şi termenelor aprobate de
autoritatea centrală.
Adopţia fraţilor de către adoptatori din state diferite, indiferent dacă fraţii se cunosc
sau nu, se admite doar în cazul în care s-a constatat imposibilitatea adopţiei fraţilor de către
acelaşi adoptator, indiferent de statul în care acesta îşi are domiciliul;
Un alt adoptator domiciliat în statul în care este domiciliat fratele adoptat anterior,
doar dacă statul respectiv este semnatar al Convenţiei de la Haga sau este parte la un tratat
bilateral în domeniul adopţiei încheiat cu Republica Moldova.
În cazul separării fraţilor prin adopţie, autoritatea centrală sau, după caz, autoritatea
teritorială în colaborare cu organizaţiile străine, avînd în vedere interesul superior al copilului, va
întreprinde măsurile necesare pentru a facilita comunicarea şi menţinerea legăturilor dintre fraţi,
ţinînd cont de vîrsta, gradul de maturitate, dorinţele, sentimentele fraţilor şi de gradul de
informare a acestora cu privire la adopţie.
Adopţia este permisă numai persoanelor care au capacitate deplină de exerciţiu, au atins
vîrsta de 25 de ani şi sînt cu cel puţin 18 ani mai în vîrstă decît cel pe care doresc să-l adopte, dar
nu cu mai mult de 48 de ani.
Prin derogare, instanţa de judecată poate încuviinţa adopţia chiar dacă diferenţa de vîrstă
între copil şi adoptator este mai mică de 18 ani, dar în nici un caz mai puţin de 16 ani. Ca
excepţie, în cazul adopţiei este suficient ca doar unul dintre soţi să aibă împlinită vîrsta de 25 de
ani.
9
care au prezentat documente sau informaţii false pentru încuviinţarea adopţiei;
Tutorele sau curatorul, părintele educator din casa de copii de tip familial, asistentul
parental profesionist au dreptul prioritar de a adopta copilul pe care îl au în îngrijire sau în
plasament, cu excepţia cazurilor în care el este adoptat de rudele sale de pînă la gradul IV
inclusiv. Dacă persoana specificată este în acelaşi timp şi rudă a copilului de pînă la gradul IV,
dreptul prioritar de a-l adopta i se păstrează.
Pentru început, persoanele care doresc să adopte copii trebuie să depună o cerere la
autoritatea teritorială în a cărei rază îşi au domiciliul. Drept confirmare a depunerii cererii de
adopţie, acestor persoane li se eliberează un certificat.
Cererea de adopţie trebuie să conţină, pe lîngă formalităţi, şi o motivare, prin care persoana
trebuie să explice de ce doreşte să înfieze un copil şi dacă ar fi disponibilă pentru a adopta mai
mulţi copii, inclusiv fraţi şi surori, certificat de la locul de muncă despre funcţia deţinută şi despre
cuantumul salariului sau copia de pe declaraţia de venituri, copia autentificată de pe actul ce
confirmă dreptul său de proprietate sau dreptul de folosinţă asupra unui spaţiu locativ, cazierul
judiciar şi certificatul medical, în care se confirmă că nu suferă de boli psihice şi de alte maladii ce
fac imposibilă îndeplinirea drepturilor şi obligaţiilor părinteşti, eliberat de instituţia medicală de la
domiciliul său. După ce este găsit copilul potrivit, se cunosc bine «părţile» şi se constată că sunt
compatibile. După doi ani de relaţie la distanţă, părinţii adoptivi pot lua copilul acasă.
Încuviinţarea adopţiei în instanţă de judecată
Adoptatorul depune cerere de încuviinţare a adopţiei în instanţa de judecată competentă de la
domiciliul copilului adoptabil pentru care a fost declarat potrivit în vederea examinării în fond a
cauzei.
numele şi prenumele, anul, luna şi ziua naşterii adoptatorului, adresa lui de domiciliu;
numele şi prenumele, anul, luna şi ziua naşterii copilului adoptabil, locul lui de aflare;
solicitarea schimbării numelui şi/sau a prenumelui copilului, numele pe care îl va
purta copilul dacă adoptatorii poartă nume diferite, solicitarea schimbării locului de
naştere;
11
numărul atestatului de adoptator, data emiterii şi autoritatea care l-a emis (atestatul se
anexează la cerere);
alte date şi informaţii, la solicitarea instanţei de judecată.
Autoritatea teritorială prezintă instanţei de judecată avizul privind adopţia, precum şi
dosarul copilului.
Dosarul copilului trebuie să conţină:
copia de pe certificatul de naştere al copilului;
certificatul medical privind starea de sănătate a copilului, eliberat de instituţia medicală de la
domiciliul acestuia;
consimţămîntul autentificat al adoptatorului în care confirmă că a luat cunoştinţă de starea de
sănătate a copilului;
consimţămîntul copilului propus spre adopţie, dacă a împlinit vîrsta de 10 ani, precum şi
consimţămîntul lui la o eventuală schimbare a numelui şi a prenumelui, la înscrierea adoptatorilor
în calitate de părinţi;
consimţămîntul părinţilor biologici, tutorelui sau curatorului copilului1;
actele care confirmă acţiunile întreprinse de autorităţile de resort în scopul (re)integrării
copilului în familia biologică sau în familia extinsă;
alte date şi informaţii relevante.
1
cu excepţia cazurilor prevăzute la art. 24 alin. (3) din Legea Adopţiei
12
3. EFECTELE ADOPŢIEI
13
adoptatorilor, instanţa de judecată poate schimba numele copilului adoptat, dacă acest fapt nu
afectează interesul superior al copilului şi dreptul lui la nume, atribuindu-i numele adoptatorilor
sau al unuia dintre adoptatori (soţ ori soţie) dacă ultimii poartă nume diferite. Din motive
temeinice, instanţa, încuviinţînd adopţia, poate dispune, la cererea adoptatorului, schimbarea
prenumelui copilului adoptat. Pentru schimbarea numelui şi/sau a prenumelui copilului adoptat
care a împlinit vîrsta de 10 ani se cere şi acordul lui. Oficiul de stare civilă competent operează
aceste modificări în actul de naştere al copilului potrivit normelor stabilite în legislaţia cu privire
la actele de stare civilă.
g. Confidenţialitatea adopţiei.
Persoanele competente cărora le este cunoscut faptul adopţiei sînt obligate să păstreze
confidenţialitatea informaţiilor obţinute în procesul de adopţie, inclusiv în ceea ce priveşte datele
de identificare ale adoptatorului, precum şi ale părinţilor biologici. În caz contrar, ele poartă
răspundere juridică conform legislaţiei în vigoare.
Părintele adoptiv va informa copilul că este adoptat, de îndată ce vîrsta şi gradul lui de
maturitate o permit. Părintele adoptiv şi copilul adoptat au dreptul să obţină din partea autorităţii
centrale extrase din Registrul de stat al adopţiilor al căror conţinut atestă faptul, data şi locul
naşterii, dar nu dezvăluie în mod expres adopţia şi nici identitatea părinţilor biologici ai
adoptatului.
15
4. DESFACEREA ŞI DESFIINŢAREA ADOPŢIEI
Adopţia încetează ca urmare a desfacerii sau a declarării nulităţii ei în temeiul unei hotărîri
judecătoreşti.
Desfacerea adopţiei. Adopţia se desface în cazul în care părintele sau părinţii adoptivi au decedat,
iar copilul adoptat este propus spre o nouă adopţie. Adopţia anterioară se consideră desfăcută la
data rămînerii irevocabile a hotărîrii judecătoreşti de încuviinţare a noii adopţii dacă, anterior, nu
a fost emisă o altă hotărîre judecătorească în acest sens.
Desfiinţarea adopţiei. Aici intervine sancţiunea nulităţii actului juridic al adopţiei.
autoritatea teritorială;
copilul adoptat care a împlinit vîrsta de 14 ani;
părinţii biologici ai copilului adoptat;
părinţii adoptivi;
16
procurorul
După ce copilul adoptat dobîndeşte capacitate deplină de exerciţiu, cererea privind
nulitatea adopţiei o poate înainta numai el. Cererea privind nulitatea adopţiei naţionale se
examinează în instanţa de judecată de la domiciliul părinţilor adoptivi.
Cererea privind nulitatea adopţiei internaţionale se examinează la curtea de apel care a
încuviinţat adopţia. În cazul în care nu cunosc părinţii adoptivi şi nici domiciliul acestora, părinţii
biologici se adresează instanţei de judecată de la domiciliul lor. Hotărîrea privind nulitatea adopţiei,
rămasă irevocabilă, se remite autorităţii teritoriale de la domiciliul copilului sau autorităţii centrale
în cazul adopţiei internaţionale.
Dacă părinţii biologici lipsesc sau dacă înapoierea copilului către aceştia contravine
intereselor lui, instanţa de judecată, la cererea autorităţii teritoriale sau a procurorului, instituie
tutelă sau curatelă asupra copilului ori îl dă în grija autorităţii teritoriale de la domiciliul lui pentru
a întreprinde alte măsuri de protecţie prevăzute în Codul familiei2.
2
Nr. 1316 din 26-10-2000 Codul Familiei
17
Conculzie
Adopţia este o nouă şansă, pentru copilul rămas fără ocrotirea părintească, de a se integra într-o nouă
familie. Astfel, având în vedere interesul superior al copilului, orice încălcare este inadmisibilă, este
soarta unui copil…Adopţia este ultima soluţie a autorităţilor de a rezolva problema copiilor abandonați.
Peste 80% dintre copiii din instituţiile rezidenţiale din Republica Moldova au statut nedeterminat de
adopţie.
În prezent, există aproximativ 4000 de copii instituţionalizaţi, care au un viitor incert şi doar 240 de
copii, care au şansa de a fi adoptaţi. Astfel, soarta acestor copii rămâne sub semnul întrebării, iar
dezinteresul părinţilor moldoveni pentru adopţia copiilor mai mari de 5 ani face ca viitorul lor să fie
incert. În acest caz, unica lor şansă mai rămâne de a ajunge într-o familie de peste hotare. Doar că şi
aici şansele sunt destul de reduse pentru că, potrivit datelor Ministerului Muncii, Protecţiei Sociale
şi Familiei, în Registrul de stat al adopţiilor, există doar 38 de adoptatori internaţionali, care îşi
doresc copii trecuţi de 5 sau 6 ani. Spre deosebire de adoptatorii internaţionali, familiile din
Republica Moldova îşi doresc să înfieze copii de vârste fragede. În prezent, datele Registrului de stat
al adopţiilor denotă că, pe lista de aşteptare, sunt înscrişi 158 de părinţi moldoveni.
18
Bibliografie:
https://dreptmd.wordpress.com/cursuri-universitare/dreptul-familiei/adoptia/
https://www.academia.edu/39118114/Adop%C8%9Bia
https://statistica.gov.md/newsview.php?l=ro&idc=168&id=5638
https://ibn.idsi.md/sites/default/files/imag_file/180-185.pdf
https://provitabucuresti.ro/docs/lex/adoptie.plasament.familial.pdf
Veaceslav Pînzari :”Dreptul familiei” Universul juridic București 2015
19